Goddag, min skat.
Det kunne ligne Sebastian at have spist uden os.
Så har jeg hentet din kammerat.
- Jeg troede, du var ved at dø. - Det troede jeg også!
Smerterne var uudholdelige. Bed Wilcox servere champagne.
Jeg hader champagne. Og mr. Ryder har spist.
"Mr. Ryder"? Charles drikker champagne når som helst!
Jeg følte mig hensat til Himlen i de dasende dage på Brideshead.
Det er sådan, jeg helst husker Sebastian...
Den sommer, vi to færdedes alene i det fortryllede palads.
Er kuplen af Vanbrugh?
Hold op med at lege turist. Er det ikke nok, den er pæn?
Det interesserer mig.
Havde jeg ikke kureret dig for den slags?
Den rædsomme mr. Collins...
Sebastian i rullestolen, på vej gennem køkkenhaven -
- efter jordbær og varme figner.
I fart gennem drivhusene fra duft til duft -
- for at vælge orkideer til vore knaphuller.
Det var en opdragelse i æstetik at bo der.
Lige siden jeg som dreng havde cyklet rundt -
- og studeret lokale mindetavler, havde jeg elsket arkitektur.
Men min smag var snæversynet og middelalderlig.
Nu blev jeg omvendt til barokken.
- Hvorfor kaldes godset et "slot"? - Det var det, før det blev flyttet.
- Hvad mener du dog? - Det jeg siger.
Der lå et slot et par kilometer herfra.
Så blev de forelsket i dalen her, rev slottet ned -
- transporterede det hertil, sten for sten, og byggede godset.
Og det er jeg glad for, er du ikke det?
Var det mit, ville jeg aldrig bo andre steder.
Men det er jo ikke mit.
Det er det for øjeblikket -
- men sædvanligvis er det fuldt af vilde dyr.
Gid det altid kunne være sådan her...
Altid alene, altid sommer.
Altid moden frugt og Aloysius altid velfornøjet.
Meget, meget morsomt!
Nu skal du vel ligge i sengen i månedsvis.
En dag fandt vi en æske oliefarver.
Mor købte farverne.
Nogen sagde, man bedst erkendte verdens skønhed ved at male den.
Sebastian gav mig den idé at dekorere havestuen.
Hun kunne slet ikke tegne.
Hvor klare farverne end var, blev de kaki, når mor blandede dem.
- Vær nu flink. - Det er dig, der fører.
Charles, det gør du hver gang!
Jeg var ubekendt med oliemaling, men lærte det undervejs.
Skæbnens gunst fik penselen til selv at gøre, hvad den skulle.
Ikke dårligt, Charles!
- Hvad mon din mor siger? - Lad os vente og se.
En dag gik vi i kælderen med Wilcox.
De tomme hylder havde før rummet et stort kvantum vin.
En del af de gamle vine bør drikkes nu.
Årgang '18 og '20 burde være lagt hen for længst.
Hendes Nåde beder mig spørge Lord Brideshead -
- han beder mig spørge Hans Nåde, og han beder mig spørge sagførerne.
Sådan falder beholdningen.
Der er nok til 10 år, men hvad skal der så ske?
Wilcox satte pris på vor interesse. Vi fik sendt flasker fra hver hylde.
Disse stille aftener med Sebastian lærte jeg for alvor vin at kende.
"Gavnligt for tilegnelsen er at varme glasset ved en flamme."
"Glasset fyldes en tredjedel op."
Château Lafite 1899...
"Lad vinen rotere blidt i glasset."
- Det er en bordeaux. - Jeg sidder med en bourgogne her!
Har du ikke lige skænket det op? Det her er helt sikkert bourgogne.
Ja... det var bordeaux.
I det glas, som jeg så ubl... ubelejligt tabte.
Det vakkelvorne glas.
Det er mit glas.
Charles, tag en kiks til.
Det er bordeaux.
Det er en konge blandt bordeaux'er!
Sådan... Op mod lyset.
Op mod lyset. Hen under næsen. Ånd den ind.
Den er som en fløjte ved en stille sø.
Bør vi drikke os fulde hver eneste aften?
Ja... det synes jeg.
Det synes jeg også.
Hver søndag kom der en præst og holdt messe.
Sebastians tro var en gåde for mig -
- men ikke en gåde, jeg var opsat på at løse.
Jeg anså det for en fiks idé, som hans teddybjørn.
Hvor er pater Phipps dog trættende.
Han snakkede kricket med mig i en halv time!
- Lidt kold kaffe? - Ja, tak.
Det er besværligt at være katolik.
- Betyder det noget særligt? - Javist. Altid.
Det har jeg ikke bemærket.
Kæmper du mod fristelserne? Du virker ikke mere dydig end jeg.
Jeg er langt, langt mere syndig.
Hvem var det, der bad: "O Gud, gør mig god, men ikke endnu"?
- Det var vel dig? - Det gør jeg. Ustandselig.
Det er nu ikke det, jeg mener.
En uartig spejderfører til!
De vil vel have dig til at tro på en masse sludder?
Er det sludder? Gid det var.
- Det giver på mange måder mening. - Du kan da ikke tro på det hele.
Ikke?
Julen og stjernen og oksen, æslet, de tre konger...
- Det tror jeg da på. Det er smukt. - Derfor tror man vel ikke på det?
Jeg gør. Sådan er min tro.
- Tror du på bønnens magt? - Jeg sidder og læser om en abort!
- Det var dig, der begyndte. - Jeg skal aldrig nævne det mere.
Men det gjorde han ti dage senere -
- da freden blev forstyrret af det årlige landbrugs-marked.
Den søvnige bygning blev nu centrum for en mængde aktiviteter.
Brideshead, Sebastians ældre bror, skulle stå i spidsen for dem.
Min bror er en besynderlig person.
Måske skulle vi holde os væk.
Han er i sit es i dag. Han hører hjemme i landbrugs-udstillingen.
- Han ser meget normal ud. - Det er han ikke. Hvis du vidste...
Han er den mest gale af os, men man ser det blot aldrig.
Han er helt forkrampet. Han ville jo være præst.
Det vidste jeg ikke.
Det tror jeg, han stadig vil.
Han var nær blevet jesuit.
Det var grufuldt for mor. Hun kunne ikke forbyde det...
Men hun var ikke glad for det.
Hvad ville folk ikke have sagt? Og så den ældste søn!
Og arme far... Han havde kvaler nok med Kirken i forvejen.
Mon jeg også var blevet sådan på Stonyhurst?
Der skulle jeg have gået, men så tog far af sted.
Han forlangte, jeg gik på Eton.
Har din far givet afkald på religionen?
Det blev han sådan set nødt til.
Den optog ham kun, da han skulle giftes med mor.
Da han sagde farvel til os, sagde han også farvel til den.
Du skal træffe ham. Han er et elskeligt menneske.
Se ikke ned, Charles.
Hvad religion angår er vi en blandet familie.
Brideshead og Cordelia er glødende katolikker.
Han er forpint, hun er lykkelig.
Julia og jeg er nærmest hedninge.
Jeg er lykkelig...
Julia er det vist ikke.
Mor anses for en helgen, og far er blevet lyst i band.
Jeg ved ikke, hvem af dem, der er lykkelige.
Men lykke har vist ikke meget med det at gøre.
Og det er det eneste, jeg ønsker mig.
Gid jeg syntes bedre om katolikker.
- De virker som alle andre. - Men det er de ikke.
Især her i landet, hvor de udgør sådan et fåtal.
De er ikke blot en klike.
Deres værdier er anderledes end andre menneskers.
Vi halvt hedenske væsener har det svært.
Sebastian!
Det lyder som min søster Cordelia!
Hvor er du?
Vi har intet tøj på!
Jo, I har. Jeg tænkte nok, du var her.
Du vidste ikke, jeg var her, vel?
Jeg fulgtes med Bridey og kiggede ind til Francis Xavier... min gris.
Jeg spiste frokost med oberst Fender og så af sted til dyrskuet.
Francis Xavier fik "Hædrende Omtale".
Men det uhyre til Randal vandt med et skabet kreatur.
Kære Sebastian, hvordan har din fod det?
Sig goddag til mr. Ryder.
Beklager, din gris ikke vandt.
De er ved at blive beduggede, så jeg gik.
Hør, hvem er det, der har malet havestuen?
- Pas på. Det er mr. Ryder. - Men det er jo yndigt!
Hvor er De dygtig. Kom med, der er ingen dernede.
- Bridey kommer med dommerne. - Nej, det gør han ikke.
Han er sur i dag. Men jeg fik dog lov til at spise middag med dig.
Kig ned i børneværelset, når I kan.
Vi var et trist, lille selskab.
Brideshead var kun tre år ældre, men hørte en anden generation til.
Sebastian har vel sørget for vin? Wilcox kan være lidt påholdende.
- Han har været gavmild. - Det glæder mig.
- De holder af vin? - Meget.
Gid jeg gjorde det.
Det skaber god kontakt.
I Oxford prøvede jeg at drikke mig fuld et par gange.
Men det var ingen nydelse. Øl og whisky er endnu værre.
En foreteelse som den i dag er derfor den rene tortur.
Jeg kan godt lide vin.
Cordelia er ifølge sit vidnesbyrd ikke blot skolens værste elev -
- men den værste, den ældste nonne kunne huske.
Forstanderinden bad mig rydde op, ellers blev Jomfru Maria bedrøvet.
Jeg sagde, Jomfru Maria ville give pokker i -
- hvor jeg lagde mine gymnastiksko.
- Forstanderinden blev rasende. - Jomfru Maria kræver lydighed.
Vær ikke så hellig. Der er en ateist iblandt os.
- En agnostiker. - Jaså?
Hvordan var... de tilmeldte husdyr i år?
Standarden var meget lav. Intet at vælge imellem.
Stod det til mig, blev der ingen priser uddelt.
Det havde Randal haft godt af!
For resten har jeg talt med biskoppen i London.
Han vil lukke vort kapel.
Det kan han ikke!
- Lader mor ham gøre det? - Vi er så få...
Det er ikke sådan, at alle på godset kommer til messe.
Skal vi så køre lange ture om vinteren?
Vi skal kunne modtage sakramentet her!
Jeg elsker at kigge ind nu og da, og mor med.
Ja, men det vil ske før eller siden, måske efter mors tid.
Nej tak.
Måske vil det være bedst, hvis det skete nu.
De er kunstner, Ryder. Hvad synes De om det, æstetisk set?
Jeg synes, det er skønt.
Er det stor kunst?
Jeg forstår ikke helt...
- Vær nu ikke så jesuitisk. - Jeg syntes, det var interessant.
Jeg må desværre låne Sebastian en halv times tid.
Det er nogle familie-anliggender. Cordelia, du skal i seng.
Jeg må først have mulighed for at fordøje maden.
- Jeg kan snakke med Charles. -"Charles"? Han hedder mr. Ryder!
Send hende i seng, hvis hun irriterer dig.
Er De virkelig agnostiker?
- Snakker I altid om religion? - Nej, men emnet ligger lige for.
Gør det? Ikke for mig.
Så er De måske agnostiker.
Jeg vil bede for Dem.
Tak. Det fortjener jeg vist ikke.
Jeg har nogle, der er værre.
Lloyd George, der Kaiser og Olive Banks.
- Hvem? - Hun blev smidt ud af klosteret.
Forstanderinden fandt noget, hun havde skrevet.
Hvis De ikke var agnostiker -
- ville jeg bede om 5 shillings til at købe en sort guddatter.
- Det ville ikke undre mig. - Det er noget, præsten har indført.
Man sender 5 shillings til nogle nonner i Afrika.
De døber et barn og opkalder det efter én.
Jeg har seks sorte Cordelia'er. Er det ikke pragtfuldt?
Den aften begyndte jeg at forstå, hvor lidt jeg kendte til Sebastian -
- og hvorfor han holdt mig adskilt fra sin øvrige tilværelse.
Det var som et venskab, der opstod på et skib.
Nu var vi nået til hans hjemstedshavn.
Undskyld mit fravær.
Jeg skulle have papirer med til far.
Jeg havde en hyggelig samtale med Cordelia. Hun vil bede for mig.
Hun holdt andagt for sin gris.
Nå, vi må pakke kuffert. Du skal med til Venedig.
- Jeg har ingen penge! - Far betaler alt, når vi først er der.
Sagførerne betaler min rejse, 1. klasse, sovevogn...
For det kan vi begge to rejse på tredje klasse.
Det er afgjort.
- Men jeg har intet tøj... - Åh, Charles!
Så Sebastian og jeg kom til Venedig.
Vi rejste ad den lange, billige rute med båd og tog.
På træsæder i varme kupeer, fulde af bønder og hvidløgslugt -
- mens solen steg, og landet glødede af hede.
Har du været her før?
- Nej... - Jeg er kun kommet fra søsiden.
Sådan her bør man ankomme.
- Goddag, Plender. - Goddag, Deres Nåde.
Det er mr. Ryder.
Vi ventede Dem ellers med morgen-ekspressen.
Vi rejste på tredje klasse.
Hans Nåde bad mig sige, at han var på Lidoen.
Skynd dig, Maria!
- Er håndklæderne parat? - Han kommer med dem nu.
Det er Deres værelse, Deres Nåde.
De bor ved siden af, mr. Ryder.
Deres værelser er gjort klar, og bagagen er ankommet.
Bær kufferterne ind på de herrers værelser.
- Moskitoer... - Mostica, ikke nu.
Gøre varmt bad.
Tillad mig...
Når det ikke virker, tager signor Plender sig af det.
Man kan ikke stole på venetiansk sanitet.
Jeg skaffer noget varmt vand.
- Lidt trist... - Trist?
Kom her.
Se der.
Vil du kalde det trist?
Her er lidt varmt vand efter Deres lange rejse.
-"Varme bad"... - Lunkent.
Hr. Markis'en er kommet.
Vi må hellere se ordentlige ud.
Er min far alene...? Vi behøver ikke klæde om til middag.
Kære far... Hvor ser du ungdommelig ud!
Det er Charles. Synes du ikke, min far er en smuk mand?
Der kom ikke noget tog på det aftalte tidspunkt.
- Vi var med det. - Umuligt.
Der var kun et bumletog fra Milano.
Jeg har været på Lidoen. Jeg spiller tennis om eftermiddagen.
- Så er det ikke for varmt. - Hvor energisk, far!
- Jeg håber, I finder jer til rette. - Mit værelse er pragtfuldt.
Huset er bygget til én person, og det er mig.
Jeg har et værelse som dette og et smukt påklædningsværelse.
Cara har det andet nogenlunde rummelige værelse.
Hvordan har hun det?
Hun besøger nogle amerikanere. Hun kommer igen i morgen.
Hvad skal vi bestille i aften?
Vi kan tage på "Luna". men der er så mange englændere.
Er det for kedeligt at blive her? Cara vil sikkert ud i morgen.
Nej, det er storartet.
Vi spiser klokken 8. Vi kunne tage ud at få en drink først.
Jeg havde været spændt på at træffe Lord Marchmain.
Først slog det mig, hvor normal han virkede -
- men jeg indså, at det var påtaget.
Han misbilligede tilsyneladende sin Byronske udstråling -
- og forsøgte at undertrykke den.
Hvorfor siges italienere at være så gode til desserter?
Vi havde en italiensk konditor på Brideshead...
Så fik vi en østriger, der var langt bedre.
Nu er der vel en britisk matrone med muskuløse underarme.
Vil I bruge tiden til at bade eller gå på sightseeing?
- Noget må jeg se. - Det bliver Cara glad for.
Charles er meget glad for malerkunst.
Nogen bestemt venetiansk maler?
Bellini.
- Hvilken af dem? - Er der to?
Der er nu tre. Malerkunst var et familieforetagende.
Hvordan var der i England, da I rejste?
Der var dejligt i sommer.
Var der...?
Tragisk nok nærer jeg afsky for engelsk natur.
Tænk at arve store forpligtelser og være helt ligeglad med dem.
Jeg er alt, hvad socialisterne kunne ønske og en hæmsko for mine egne.
Men det vil min ældste søn råde bod på -
- hvis man lader noget tilbage at arve.
Er han ikke kær?
Bare rolig, han er sød nok på bunden.
- Han skræmmer mig lidt. - Det vænner du dig til.
Nå, skal vi spadsere eller tage en drosche?
Tage en drosche.
Hvor vil du hen?
Jeg skal vise dig noget ganske særligt.
Lord Marchmains elskerinde ankom næste dag.
Jeg kendte intet til kvinder -
- og kunne ikke med sikkerhed udpege en prostitueret.
Det var mig ikke ligegyldigt at bo hos et par, der levede i synd.
Men det lykkedes mig at skjule det.
Jeg nærede mange modstridende forventninger til denne elskerinde.
Hendes udseende svarede ikke til dem.
Dejligt at se dig, Sebastian.
Og du må være Charles.
Alex, Vittoria Corombona har inviteret os til bal.
- Meget venligt. Men jeg danser ikke. - Nej, men for drengenes skyld...
Man må se det illuminerede Corombona-palads.
Hvor mange fester mon fremtiden bringer?
Drengene kan gøre, som de vil, men vi må sige nej tak.
Jeg har inviteret mrs. Brunner. Hun har en charmerende datter.
Hende vil herrerne synes om.
De er mere interesseret i Bellini end i et godt parti.
Netop, hvad jeg ønskede!
Jeg har været her så ofte, uden at Alex lod mig besøge selv San Marco.
Lad os være turister! Vi kender en lille mand, Daisy Guzzolis onkel...
Han kender alle. Han bliver en glimrende guide.
Ud at se kunst!
Vi blev turister.
Alle døre åbnede sig for Caras lille adelsmand.
Hun fulgtes med os, blev træt, men gav aldrig op -
- en sirlig, prosaisk figur midt i byens overdådige pragt.
Som barn var jeg ikke religiøs.
Jeg skulle i kirke en gang om ugen og i skolen hver dag.
Men da jeg kom på kostskole, blev jeg fritaget for kirkegang.
Jeg havde lært -
- at kristendommens grundlag var afsløret som en myte -
- og man stredes om, hvorvidt dens etik havde værdi mere.
De fleste mente, at det ikke var tilfældet.
Religion var en hobby, som nogle dyrkede.
I bedste fald var den dekorativ -
- i værste fald var den grobund for komplekser og hæmninger.
Og for den intolerance, det hykleri og den dumhed -
- man havde tillagt den i århundreder.
Ingen antydede, at dens sære skikke havde årsag i et filosofisk system -
- og uflyttelige historiske forudsætninger.
Hvis nogen havde gjort det, ville det ikke have interesseret mig.
Min far gik kun i kirke ved familiebegivenheder -
- og havde kun hån tilovers for det.
Min mor var vist troende.
Det havde undret mig, at pligten bød hende at forlade far og mig -
- for at tage med ambulance til Serbien, hvor hun omkom.
Men senere genkendte jeg den ånd hos mig selv.
Senere har jeg accepteret holdninger -
- som jeg ikke i 1923 ofrede tid på at fordybe mig i.
Og jeg har accepteret det overnaturlige som det virkelige.
Men jeg følte ikke behov for den slags den sommer.
Nogle dage forløb med gondolens fart gennem sidekanaler.
Gondoliererne udstødte deres vemodige fugleskrig som advarsel.
Andre dage jog vi af sted i speedbåd -
- over lagunen med skummet sprøjtende.
Hver morgen forlod Sebastian, Cara og jeg huset ad gadedøren.
Vi vandrede gennem en labyrint af broer, torve og gyder -
- for at drikke kaffe på Florian -
- og se folk gå værdigt frem og tilbage under campanilen.
Jeg druknede i honning, uden brod.
De 14 dage i Venedig gik hurtigt og sødmefuldt, måske for sødmefuldt.
I erindringen blandedes det stærke sollys på stranden -
- med de kølige marmor-interiører.
Vand overalt, klukkende over glatte sten -
- og genspejlet som en lysplet på et malet loft -
- en aften i Corombona-paladset, som Byron kunne have oplevet den.
Jeg husker en samtale mod slutningen af besøget.
Sebastian spillede tennis med sin far.
Cara havde omsider givet efter for trætheden.
Det var sen eftermiddag. Vi sad i stuen ud mod Canale Grande.
Det var første gang, vi var alene sammen.
Du holder vist meget af Sebastian?
Javist.
Jeg kender englændernes og tyskernes romantiske venskaber.
De er ikke latinske.
Men de er udmærkede, hvis de ikke varer for længe.
Det er en kærlighed, børn nærer, før de ved, hvad det er.
I England sker det senere, når I næsten er blevet mænd.
Det kan jeg godt lide.
Hellere føle den første kærlighed for en anden dreng end en pige.
Alex følte den for en pige. Hans hustru.
Tror du, han elsker mig?
Cara, hvad du dog kan spørge om... Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg formoder det.
Det gør han ikke. Ikke den ringeste smule.
Hvorfor bliver han så hos dig?
Jeg beskytter ham mod Lady Marchmain.
Han hader hende. Du aner ikke, hvor han hader hende.
Han er en vulkan af had.
Han kan ikke indånde samme luft som hun.
Han vil ikke sætte sin fod på Englands jord, fordi hun bor der.
Han kan knapt glædes sammen med Sebastian, fordi han er hendes søn.
- Men Sebastian hader hende også. - Jeg tror, du tager fejl.
Måske indrømmer han det ikke over for dig.
Han indrømmer det måske ikke over for sig selv.
De er fulde af had, had til sig selv...
Alex og hans familie.
Hvordan har hun gjort sig fortjent til alt det had?
Kun ved at blive elsket af en, der ikke var voksen.
Når man hader så stærkt, hader man noget i sig selv.
Alex hader alle drengeårenes illusioner...
Uskyld, Gud, håb.
Sebastian elsker sin barndom.
Det vil volde ham megen sorg.
Hans teddybjørn, hans barnepige...
Og han er 19 år gammel.
Det er rart at sidde i skyggen og tale om kærlighed.
Kom, lad os tage imod dem.
Sebastian drikker for meget.
- Det gør vi vel begge. - Det betyder ikke noget for dig.
Det er noget andet med Sebastian.
Han risikerer at ende som dranker.
Jeg har kendt mange af dem.
Alex var ved at være dranker, da jeg traf ham. Det ligger dem i blodet.
Sebastian drikker på den måde. Du gør ikke.
Cara!
Engelsk vejr! Men det har drevet englænderne på flugt.
Trist, når det er drengenes sidste dag.
Vi kom hjem dagen før semesterstart.
Jeg satte Sebastian af ved Marchmain House -
- familiens London-residens ved Greene Park.
Herresædet... Jeg beder dig ikke ind, for hele familien er der nok.
Vi ses i Oxford.
God rejse i morgen.
Taxien kørte mig videre til Bayswater.
Far modtog mig som vanligt med mild bebrejdelse.
Du flyver og farer... Jeg ser ikke meget til dig.
Måske synes du, her er kedeligt. Hvordan kunne det være anderledes?
- Har du haft det rart? - Ja, meget.
- Jeg tog til Venedig. - Det gjorde du vel.
- Og vejret var godt? - Ja, far.
Den ven, du var så urolig for, døde han?
- Nej, jeg tog til Venedig med ham. - Det glæder mig.
Du skulle have skrevet. Jeg var dybt bekymret for ham.